Головна
Каталог ліків
Медикаменти
Урологічні препарати
Діуретики (сечогінні препарати)
ФУРОСЕМІД
Фуросемід таблетки по 40 мг, 50 шт.
Дата оновлення препарату: 10.03.2024
Ціни у місті
Знайдено в аптеках:
від 10.80 ₴ до 22.00 ₴
Характеристики
Категорія
Дозування
40 мг
Виробник
ТОВ "Дослідний завод "ДНЦЛЗ"
Країна-виробник
Україна
Торгова назва
Форма випуску
Таблетки
Термін придатності
4 роки
Активні речовини
Фуросемід
Кількість в упаковці
50
Спосіб введення
перорально
Код Моріон
81740
Код АТС/ATX
C03C A01
Кому можна
АЛЕРГІКАМ
з обережністю
ДІАБЕТИКАМ
дозволено
ДІТЯМ
з масою тіла більше 10 кг
Особливості
РЕЦЕПТУРНИЙ ВІДПУСК
без рецепту
ТЕМПЕРАТУРА ЗБЕРІГАННЯ
від 5°C до 25°C
Зверніть увагу!
Інструкція, розміщена на цій сторінці, має інформаційний характер та призначена виключно для ознайомлення. Не використовуйте цю інструкцію в якості медичних рекомендацій. Постановлення діагнозу та вибору методики лікування здійснюються тільки вашим сімейним лікарем. Медмаркет LikiE не несе відповідальності за можливі негативні наслідки, виникщі в результати використання інформації, розміщеної на сайті likie.ua.
Детальіше про Відмова від відповідальності.
Важливо! Ця інструкція із застосування є офіційною інструкцією виробника, затвердженою та наданою Державним реєстром лікарських засобів України. Ця інструкція представлена винятково з метою ознайомлення і не є підставою для самолікування.
По 10 таблеток у блістері, по 5 блістерів у пачці.
Таблетки.
Основні фізико-хімічні властивості: таблетки білого з відтінком бежевого кольору.
Фуросемід є петлевим діуретиком швидкої дії з відносно сильним та короткочасним діуретичним ефектом. Фуросемід блокує Na+K+2CI-котранспортер, розташований у базальних мембранах клітин товстого сегмента висхідної частини петлі Генле: ефективність салуретичної дії фуросеміду, таким чином, залежить від потрапляння лікарського засобу до канальців у місцях просвітів шляхом аніонотранспортного механізму. Діуретичний ефект виникає в результаті реабсорбції хлориду натрію в цьому сегменті петлі Генле. Внаслідок цього фракційна екскреція натрію може досягати 35% клубочкової фільтрації натрію. Вторинні ефекти збільшеної екскреції натрію полягають у підвищеному виведенні сечі (завдяки осмотично зв'язаній воді) та у збільшеній дистальній канальцевій секреції калію. Також підвищується екскреція іонів кальцію та магнію.
Фуросемід викликає дозозалежну стимуляцію системи ренін-ангіотензин-альдостерон.
При серцевій недостатності фуросемід призводить до гострого зменшення серцевого навантаження (шляхом звуження ємнісних венозних судин). Цей ранній судинний ефект є простагландинопосередненим і має місце при адекватній функції нирок з активацією системи ренін-ангіотензин та неушкодженим синтезом простагландинів. Крім цього, завдяки властивому йому натрійуретичному ефекту, фуросемід знижує підвищену у хворих з артеріальною гіпертензією реактивність судин по відношенню до катехоламінів.
Антигіпертензивна ефективність фуросеміду пояснюється збільшеною екскрецією натрію, зниженим об'ємом крові та зменшеною відповіддю гладких м'язів судин на стимуляцію вазоконстрикторами або судинозвужувальними засобами.
Початок діуретичного ефекту спостерігається протягом 1 години після перорального прийому препарату.
Дозалежне збільшення діурезу та натрійурезу спостерігалося у здорових пацієнтів, які отримували фуросемід у дозі 10-100 мг. Тривалість дії у здорових людей становить приблизно 3-6 годин після перорального прийому 40 мг фуросеміду.
Ефект фуросеміду зменшується, якщо спостерігається занижена канальцева секреція або взаємодія лікарського засобу з альбуміном усередині канальців.
Фуросемід швидко абсорбується із шлунково-кишкового тракту. Максимальний час абсорбції – від 1 до 1,5 години. Абсорбція лікарського засобу свідчить про значну індивідуальну варіабельність.
Біодоступність фуросеміду у здорових добровольців становить приблизно 50-70% для таблеток. У пацієнтів на біодоступність лікарського засобу впливають різні фактори, включаючи наявні захворювання. Наприклад, при нефротичному синдромі біодоступність може зменшуватися до 30%.
Вживання їжі одночасно з прийомом фуросеміду може впливати на абсорбцію фуросеміду.
Об'єм розподілу фуросеміду становить від 0,1 до 0,2 літра на 1 кг маси тіла. Обсяг розподілу може бути вищим залежно від захворювання.
Фуросемід (більше 98 %) утворює міцні сполуки з білками плазми, особливо з альбуміном.
Фуросемід виводиться головним чином у вигляді незміненого лікарського засобу шляхом секреції в проксимальний каналець.
Метаболіт фуросеміду – глюкуронід – становить 10-20% речовин, що містяться у сечі. Залишкова доза виводиться з калом, можливо, шляхом біліарної секреції.
Фуросемід проникає у грудне молоко; проникає через плацентарний бар'єр та повільно потрапляє до плода. Фуросемід визначається у плода або у новонародженого в тих же концентраціях, що і у матері дитини.
Захворювання нирок.
При нирковій недостатності виведення фуросеміду уповільнене, а період напіввиведення – подовжений; кінцевий період напіввиведення може становити до 24 годин у пацієнтів з тяжкою нирковою недостатністю.
При нефротичному синдромі зменшені концентрації білків плазми призводять до підвищення концентрації незв'язаного (вільного) фуросеміду. З іншого боку, ефективність фуросеміду у цих пацієнтів зменшена завдяки зв'язуванню з інтратубулярним альбуміном та заниженою канальцевою секрецією.
Фуросемід погано піддається діалізу у пацієнтів, яким проводять гемодіаліз, перитонеальний діаліз та хронічний перитонеальний діаліз в амбулаторних умовах.
Печовинна недостатність.
При печінковій недостатності період напіввиведення фуросеміду збільшується на 30-90 %, головним чином завдяки більшому обсягу дистрибуції. У цій групі пацієнтів спостерігається широка різноманітність усіх фармакокінетичних параметрів.
Застійна серцева недостатність, тяжка артеріальна гіпертензія, пацієнти похилого віку.
Через знижену функцію нирок у таких пацієнтів виведення фуросеміду сповільнене.
Недоношені та доношені немовлята.
Залежно від рівня сформованості нирок виведення фуросеміду може бути сповільненим. Метаболізм лікарського засобу також зменшується, якщо у немовлят порушено здатність до глюкуронізації. Кінцевий період напіввиведення триває менше 12 годин у плодів старших 33 тижнів після запліднення яйцеклітини. У немовлят старше 2 місяців кінцевий кліренс такий самий, як у дорослих пацієнтів.
Високоактивні діуретики. Препарати сульфамідів. Код АТХ С03С А01.
Нерекомендовані комбінації.
В окремих випадках прийом фуросеміду протягом 24 годин після хлоралгідрату може викликати припливи крові, підвищене потовиділення, збуджений стан, нудоту, підвищення артеріального тиску та тахікардію. Отже, поєднувати застосування фуросеміду та хлоралгідрату не рекомендується.
Фуросемід може потенціювати ототоксичність аміноглікозидів і інших ототоксичних лікарських засобів. Оскільки це може призвести до незворотних пошкоджень, ці лікарські засоби не слід застосовувати одночасно з фуросемідом.
Комбінації, що вимагають вжиття запобіжних заходів.
У разі одночасного застосування цисплатину та фуросеміду існує ризик виникнення ототоксичних ефектів. Крім цього, нефротоксичність цисплатину може посилюватися, якщо фуросемід не призначається в низьких дозах (наприклад, 40 мг пацієнтам з нормальною функцією нирок) та позитивним балансом рідини, коли застосовується для досягнення ефекту форсованого діурезу під час терапії цисплатином.
Фуросемід для перорального прийому та сукральфат не слід застосовувати з інтервалом менше 2 годин, оскільки сукральфат зменшує абсорбцію фуросеміду з кишечника, тобто знижує його дію.
Фуросемід зменшує виведення солей літію і може призводити до підвищення рівня літію в сироватці крові, результатом чого є підвищений ризик токсичності літію, включаючи більший ризик виникнення кардіотоксичних та нейротоксичних ефектів. Таким чином, рекомендується проводити ретельний моніторинг рівнів літію у пацієнтів, які отримують цю комбіновану терапію.
Пацієнти, які отримують діуретики, можуть страждати від тяжкої артеріальної гіпотензії та погіршення функції нирок, включаючи випадки ниркової недостатності, особливо при першому застосуванні інгібітору ангіотензинперетворюючого ферменту (інгібітор АПФ) або рецептора ангоніну; застосування цих лікарських засобів у збільшеній дозі. Потрібно вирішити, чи слід тимчасово припинити застосування фуросеміду, або принаймні зменшити дозу фуросеміду за 3 дні до початку лікування, або збільшити дозу АПФ або антагоніста рецептора ангіотензину II.
Рисперидон: слід виявляти обережність і ретельно зважувати ризик і користь перед тим, як приймати рішення про проведення комбінованої терапії або одночасного застосування з фуросемідом або іншими потужними діуретиками.
Комбінації, які слід брати до уваги.
Одночасне застосування НПЗЗ, включаючи ацетилсаліцилову кислоту, може зменшувати дію фуросеміду. У пацієнтів із зневодненням організму або з гіповолемією нестероїдні протизапальні лікарські засоби можуть призвести до гострої серцевої недостатності. Під дією фуросеміду може збільшуватися токсичність саліцилатів.
Зменшення ефективності фуросеміду може виникнути після супутнього застосування фенітоїну.
Застосування кортикостероїдів, карбеноксолону, кореня солодки у великих дозах і тривале застосування проносних засобів може збільшити ризик розвитку гіпокаліємії.
Деякі порушення електролітного балансу (такі як гіпокаліємія, гіпомагніємія) можуть підвищувати токсичність певних інших лікарських засобів (наприклад, препаратів дигіталісу і лікарських засобів, що викликають синдром подовження інтервалу QТ).
Якщо антигіпертензивні препарати, діуретики або інші лікарські засоби, які мають властивість знижувати артеріальний тиск, застосовувати одночасно з фуросемідом, слід очікувати ще більшого зниження АТ.
Пробенецид, метотрексат та інші лікарські засоби, які, як і фуросемід, підлягають значній канальцевій секреції в нирках, можуть знижувати ефективність фуросеміду. І, навпаки, фуросемід може зменшувати виведення цих лікарських засобів нирками. Проведення лікування із застосуванням високих доз (зокрема як фуросеміду, так і інших лікарських засобів) може призвести до збільшення їх рівнів у сироватці крові та підвищення ризику побічних ефектів, спричинених фуросемідом або застосуванням супутньої терапії.
Може зменшуватися ефективність протидіабетичних лікарських засобів і симпатоміметиків, які мають властивість підвищувати артеріальний тиск (наприклад, епінефрину, норепінефрину).
Може посилюватися дія курареподібних міорелаксантів або теофіліну.
Можливе посилення шкідливого впливу нефротоксичних лікарських засобів на нирки.
Порушення функції нирок може розвинутись у пацієнтів, які отримують терапію фуросемідом та високі дози окремих цефалоспоринів.
Одночасне застосування циклоспорину А і nbsp; фуросеміду асоціюється зі збільшеним ризиком виникнення подагричного артриту, вторинного по відношенню до гіперурикемії, спричиненої фуросемідом, та порушення ниркової екскреції уратів, спричиненої циклоспорином.
У пацієнтів, які належали до групи високого ризику нефропатії внаслідок терапії радіоконтрастними речовинами, при лікуванні фуросемідом спостерігалася велика частота погіршення функції нирок після застосування радіоконтрастних речовин у порівнянні з пацієнтами групи високого ризику, яким проводили лише внутрішньовенну гідратацію до призначення радіоконтрастних речовин.
Діюча речовина: furosemidе;
1 таблетка містить фуросеміду 40 мг;
Допоміжні речовини: лактози моногідрат, крохмаль картопляний, магнію стеарат.
Деякі побічні ефекти (наприклад неочікуване значне зниження артеріального тиску) можуть порушувати здатність пацієнта до концентрації уваги і швидкість його реакції, тому слід утримуватися на період лікування від керування транспортними засобами або роботи з іншими механізмами.
Вагітність
Фуросемід проникає крізь плацентарний бар’єр. Його не слід призначати у період вагітності.
Годування груддю
Фуросемід проникає у грудне молоко і може пригнічувати лактацію. Жінкам слід припинити годування груддю під час лікування фуросемідом.
Препарат у даній лікарській формі призначати дітям з масою тіла більше 10 кг.
Для дітей рекомендована доза фуросеміду для перорального прийому становить 2 мг/кг маси тіла, але максимальна добова доза не має перевищувати 40 мг.
Для дітей, які не можуть приймати лікарську форму для перорального застосування, наприклад недоношених дітей і новонароджених, слід розглядати можливість застосування форми для парентерального введення.
Режим дозування встановлює лікар індивідуально залежно від виразності розладів водно-електролітного балансу, величини клубочкової фільтрації, тяжкості стану пацієнта. У процесі застосування препарату слід коригувати показники водно-електролітного балансу з урахуванням діурезу та динаміки загального стану пацієнта. Препарат слід застосовувати натще.
Для досягнення призначених доз лікарського засобу слід застосовувати лікарські форми фуросеміду з відповідним вмістом діючої речовини.
Для дорослих рекомендована максимальна добова доза фуросеміду становить 1500 мг.
Спеціальні рекомендації щодо дозування.
Дозування для дорослих взагалі базується на застосуванні наведених нижче рекомендацій.
Набряки при хронічній застійній серцевій недостатності.
Рекомендована початкова доза препарату для прийому внутрішньо становить 20-50 мг на добу. У разі потреби можна регулювати дозу залежно від терапевтичної відповіді пацієнта. Рекомендується приймати добову дозу, розподілену на 2 або 3 прийоми.
Набряки при хронічній нирковій недостатності.
Натрійуретична дія фуросеміду залежить від певної кількості факторів, включаючи ступінь тяжкості ниркової недостатності та баланс натрію. Таким чином, неможливо точно передбачити ефективність дози. Для пацієнтів із хронічною нирковою недостатністю слід обережно титрувати дозу для забезпечення поступової початкової втрати рідини. Для дорослих пацієнтів це означає застосування такої дози, що призводить до добового зменшення маси тіла приблизно на 2 кг (приблизно 280 ммоль Na +).
Рекомендована добова доза для прийому внутрішньо становить 40-80 мг. У разі потреби можна коригувати дозу залежно від терапевтичної відповіді пацієнта. Добову дозу можна призначати одноразово або розділити на 2 прийоми. Для пацієнтів, які перебувають на гемодіалізі, загальна добова пероральна доза становить 250-1500 мг.
При гострій нирковій недостатності перед тим, як розпочати прийом фуросеміду, слід компенсувати гіповолемію, артеріальну гіпотензію та суттєвий електролітний та кислотно-лужний дисбаланс.
Рекомендується якнайшвидше здійснити перехід від внутрішньовенного введення на пероральний прийом.
Набряки при нефротичному синдромі.
Рекомендована початкова доза для перорального прийому становить 40-80 мг на добу. У разі потреби можна регулювати дозу залежно від терапевтичної відповіді пацієнта. Добову дозу можна призначати одноразово або кілька прийомів.
Набряки при захворюваннях печінки.
Фуросемід призначати як доповнення до терапії антагоністами альдостерону в тих випадках, коли застосування лише антагоністів альдостерону недостатнє. Для запобігання ускладненням, таким як ортостатична гіпотензія або порушення електролітного та кислотно-лужного балансу, дозу слід обережно титрувати, щоб забезпечити поступову початкову втрату рідини. Для дорослих пацієнтів це означає застосування такої дози, що призводить до добового зменшення маси тіла приблизно на 0,5 кг.
Рекомендована добова пероральна доза становить 20-80 мг. У разі потреби можна регулювати дозу залежно від терапевтичної відповіді пацієнта. Добову дозу можна призначати одноразово або розділити на кілька прийомів. Якщо введення є абсолютно необхідним, початкова разова доза становить 20-40 мг.
Під час лікування фуросемідом необхідно забезпечити постійний відтік сечі. Пацієнти з частковою обструкцією відтоку сечі потребують пильної уваги, особливо на початкових етапах лікування.
Лікування із застосуванням фуросеміду потребує регулярного медичного спостереження. Особливо потрібний ретельний моніторинг:
Регулярний моніторинг натрію, калію та креатиніну сироватки крові рекомендується під час терапії фуросемідом. Особливо тРетельному моніторингу потребують пацієнти групи високого ризику розвитку електролітних дисбалансів або у разі значної додаткової втрати рідини (наприклад, внаслідок блювання, діареї або інтенсивного виділення поту). Гіповолемію або зневоднення організму, а також будь-які суттєві порушення електролітного та кислотно-лужного балансу слід відкоригувати. Для цього може знадобитися тимчасове припинення терапії фуросемідом.
На розвиток порушень електролітного балансу впливають такі фактори, як існуючі захворювання (наприклад, цироз печінки, серцева недостатність), одночасне застосування лікарських засобів та харчування. Наприклад, внаслідок блювання або діареї може виникнути нестача калію.
При застосуванні фуросеміду доцільно рекомендувати пацієнтові вживати їжу з високим вмістом калію (печена картопля, банани, томати, шпинат, сухофрукти). Слід пам'ятати, що при застосуванні фуросеміду може виникнути потреба у медикаментозній компенсації дефіциту калію.
Одночасне застосування з рисперидоном. У плацебо-контрольованих дослідженнях рисперидону за участю пацієнтів похилого віку зі слабоумством більш високий рівень летальності спостерігався у пацієнтів, які отримували фуросемід плюс рисперидон, порівняно з пацієнтами, які отримували тільки рисперидон або тільки фуросемід.Слід виявляти обережність та ретельно зважувати ризики та користь, перш ніж прийняти рішення про застосування такої комбінації або одночасного лікування із застосуванням інших потужних діуретиків. Слід уникати зневоднення.
Препарат містить лактозу, тому пацієнтам з рідкісною спадковою непереносимістю галактози, недостатністю лактази або синдромом глюкозо-галактозної мальабсорбції не слід застосовувати цей лікарський засіб.
Метаболічні та аліментарні порушення: порушення електролітного балансу (у тому числі з клінічними проявами), зневоднення та гіповолемія, особливо у пацієнтів похилого віку, гіпонатріємія, гіпохлоремія, гіпокаліємія, гіпокальціємія, гіпомагніємія, метаболічний алкалоз, підвищення рівня креатиніну в крові рівня сечової кислоти в крові, напади подагри, підвищення рівня сечовини в крові, псевдо-синдром Барттера на тлі неправильного та/або тривалого застосування фуросеміду, підвищення рівня тригліцеридів у крові, підвищення рівня холестерину в крові, зниження толерантності до глюкози. Перебіг цукрового діабету може перейти з латентної форми у виражену.
З боку судин: гіпотензія, у тому числі ортостатична гіпотензія (при застосуванні у вигляді інфузії), васкуліт, тромбоз.
З боку нирок і сечовивідних шляхів: збільшення обсягу сечі, підвищення рівня натрію в сечі, підвищення рівня хлору в сечі, затримка сечі (у пацієнтів з частковою обструкцією відтоку сечі), тубуло-інтерстиціальний нефрит, нефрокальциноз/нефролітіаз немовлят, ниркова недостатність.
З боку шлунково-кишкового тракту: нудота, блювання, діарея, гострий панкреатит.
Гепатобіліарні розлади: холестаз, підвищення рівня трансаміназ.
З боку органів слуху та рівноваги: порушення слуху, які зазвичай є скороминущими, особливо у пацієнтів з нирковою недостатністю, гіпопротеїнемією (наприклад, при нефротичному синдромі) та/або у разі занадто швидкого введення фуросеміду. Повідомлялося про випадки глухоти, іноді необоротної після перорального прийому фуросеміду. Дзвін у вухах.
З боку шкіри та підшкірної клітковини: свербіж, кропив'янка, висипання, бульозний дерматит, мультиформна еритема, пемфігоїд, ексфоліативний дерматит, пурпура, реакція фоточутливості, синдром Стівенса-Джонсона, токсичний епідермальний некроліз -синдром (медикаментозний висип з еозинофілією та системною симптоматикою).
З боку імунної системи: важкі анафілактичні або анафілактоїдні реакції (зокрема, що супроводжуються шоком).
З боку нервової системи: парестезії, печінкова енцефалопатія у пацієнтів з гепатоцелюлярною недостатністю.
З боку крові та лімфатичної системи: гемоконцентрація, тромбоцитопенія, лейкопенія, еозинофілія, агранулоцитоз, апластична анемія або гемолітична анемія.
Вроджені та спадкові/генетичні порушення: підвищений ризик незарощення артеріальної протоки, якщо фуросемід призначати недоношеним немовлятам протягом перших тижнів життя.
Загальні порушення: підвищення температури тіла.
Симптоми: клінічна картина гострого або хронічного передозування залежить головним чином від ступеня та наслідків втрати електролітів і рідини та включає такі ознаки, як гіповолемія, зневоднення організму, гемоконцентрація, серцеві аритмії (включаючи AV-блокаду та фібриляцію шлуночків). До симптомів цих порушень належать тяжка артеріальна гіпотензія (що прогресує до шоку), гостра ниркова недостатність, тромбоз, марення, периферичний параліч, апатія та сплутаність свідомості.
Лікування: специфічних антидотів фуросеміду немає. Терапія симптоматична.
При температурі не вище 25 °С в оригінальній упаковці.
Зберігати у недоступному для дітей місці.
Фуросемід таблетки - високоактивний діуретик
Часті запитання
Відгуки про товар
Ще немає відгуків про товар.Будь першим, хто залишить відгук.